Jeg heter Richard.
Så hva mer trenger du å vite?
Ting om familien min og hvor jeg er fra?
Ingenting av det betyr noe.
Ikke når du har krysset havet og frigjort deg selv,
på leting etter noe vakrere, noe mer spennende,
og ja, jeg må innrømme, noe farligere.
Så etter 18 timer i et fly,
tre dumme filmer, to plastmåltider, seks øl og overhodet ingen søvn,
lander jeg tilslutt... i Bangkok.
Vil du dra til fossen? Flytende marked! 1.500.
Billig for deg! Kom igjen!
Hei! Trenger du et sted å bo?
- Jeg finner et sted selv, takk. - Hva vil du ha, mann?
og dette er det. Bangkok.
Gøy-by.
Innfallsport til Sørøst-Asia.
Hvor dollars og Deutschmarks omgjøres til forfalskede klokker og ekte arr.
Gøy! Gutt! Jente! Pule! Ikke noe problem!
- Det er hit de sultne kommer for mat. - Vil du drikke slangeblod?
Vent et øyeblikk. Sa du slangeblod?
Åh, ja!
- Nei, takk. - Hva er galt med slangeblod?
- Jeg bare liker ikke tanken på det. - Kanskje du er redd.
- Redd for noe nytt. - Jeg bare liker ikke tanken på det.
Som alle turister! Dere vil ha det trygt.
Akkurat som i Amerika!
Så takk aldri nei til en invitasjon.
Motstå aldri det ukjente.
Vær alltid høflig.
Herrer,
det var utmerket.
Og bli aldri for lenge.
Hold sinnet åpent og sug inn erfaringen.
Og hvis det gjør vondt,
er det trolig verdt det.
God kveld.
Har dere et ledig rom?
Den eneste nedturen er at alle har samme idé.
Vi reiser alle tusenvis av kilometer
bare for å se TV og ta inn et sted med all komforten hjemmefra.
Og du må spørre deg selv...
vi skal ha ryddet dette stedet på en blunk, så bekymre deg ikke!
..hva er vitsen med det?
Takk.
God natt.
Når det gjelder å reise alene,
gi faen!
Hvis det er sånn det må være, så er det sånn det er.
Alle fornøyde?
Alle har det gøy?
Faen ta dere! Faen ta dere!
- Vær snill å hold kjeft, OK? - Jævla parasitter!
Viruser!
Det er faens storartet! Kreftsvulster!
Jævla kreftsvulster!
En stor, fet Charlie som spiser opp hele jævla verden!
Hei!
Hei, du!
- Har du noe å røyke? - Nei, jeg har ikke noe å røyke!
Ikke noe problem, kamerat, for...
..jeg har masse av de jævla sakene.
Forstår du hva jeg sier?
Nei, det gjør du ikke.
Nei, du har rett. Det gjør jeg ikke.
Det var bedre!
Takk.
Det var stranden. Skjønner du?
Stranden. Den var for vakker.
For mye inntak, for mye sansning. Jeg prøver å kontrollere det,
men det kommer bare rennende ut.
Du forstår...
hun er på en øy.
Og øya er perfekt.
Jeg mener virkelig perfeksjon her.
Jeg snakker ikke om..."Åh, det er fint."
Dette er de virkelige sakene, OK?
Det er perfekt.
Ser du, det er som en lagune.
Du vet, en tidevannslagune.
Omringet av klipper.
Helt jævla hemmelig, heltjævla...
..forbudt.
Og ingen kan noensinne, noensinne,
noensinne dra dit. Noensinne.
Men noen få folk dro, en gang i tiden.
Menn og kvinner med idealer. Forstår du?
Jeg snakker ikke bare om de vanlige jævla reiseidiotene.
Tror du på det stedet?
Nei.
Men jeg regner med at du skal si at jeg bør, ikke sant?
Det spiller ingen faens rolle hva jeg mener lenger.
Det er opp til deg.
Idealer, hæ?
Vi var bare faens parasitter!
Store, fete Charlie!
Du skjønner, jeg var den som prøvde å finne botemiddelet.
Tilveiebringer av botemiddelet.
Jeg sa til dem: "Dere må dra."
"Dere må dra fra dette stedet."
Men de ville ikke høre etter.
Ikke for å fornærme, men...
..du er ødelagt i hodet, ikke sant?
Her, Richard.
Hyggelig å kjenne deg, mann.
Ja. Like måte.
Forsiktig! Elektrisitet!
- Frue! - Kul'n, mann!
Ingen fare!
Hei! Mann.
Det er et brev til deg.
- Et hva? - Brev på døra di.
Ikke faens mulig!
Vet du...
Hallo?
Du håper
og du drømmer,
men du tror aldri at noe skal hende for deg.
Ikke slik som på film.
Og når det faktisk gjør det,
vil du at det skal føles annerledes.
Mer rått.
Mer virkelig.
Jeg ventet på at det skulle slå meg.
Men det ville bare ikke skje.
Navn Mr Daffy Duck.
Fødested: Aldri Aldri Land.
Kommer til å lage krøll i papirarbeidet.
Politiet var sinte fordi han reiste med falskt pass.
Kom igjen, underskriv erklæringen.
Det er OK.
Det bare står at han kuttet håndleddene -allerede død da du fant ham.
Men de spurte meg ikke om kartet, så...
Ikke noe problem.
Jeg fortalte dem ikke.
Ha en god dag.
Lykke til!
Unnskyld meg.
Hør her. Jeg mener,
det kan hende den øya ikke eksisterer.
Selv om den gjør, vet jeg ikke om vi kan komme oss dit eller ikke.
Jeg bare lurte på om dere ville bli med meg. Det er alt.
Hei! Vil du bli med på tur?
Eh.. en reise?
Med kjæresten din og jeg? Jeg mener, dere to og jeg. Sammen.
Jeg snakker om den hemmelige øya...
Jeg føler at alle prøver å gjøre noe annerledes, men...
..du ender alltid opp med å gjøre det samme.
Jeg hadde absolutt ingen anelse om hvordan jeg skulle komme meg dit.
Men Étienne,
det må jeg si, var storartet.
Jeg mener, han organiserte hele greia - billetter,
rutetabeller, hele jævla reisen.
Bangkok til Surat Thani. Surat Thani til Na Thon.
Na Thon til Chaweng.
800 km på 24 timer, for under 400 baht.
Tro meg, det er en veldig god pris.
Vi var på vei mot det store ukjente.
Men for å komme dit, måtte vi følge den vanlige turistruten.
Det er ordnet. I morgen tidlig. 1800 baht.
Storartet. Bra jobba.
Det er et problem. Han vil ikke ta oss til øya.
Den er i nasjonalparken og det er forbudt å dra dit. Men...
..vi har lov til å dra til denne og være der i én natt.
Ja. Nei, se, det er ikke den riktige.
Ja, jeg vet det.
Greit. Men hvordan kommer vi fra der til der?
- Vi svømmer. - Vi svømmer?
Ja. Vi forlater ryggsekkene på denne øya og så svømmer vi.
- Du kan svømme, ikke sant, Richard? - Selvfølgelig kan jeg svømme.
- Så ikke noe problem. - Så hvor langt er det?
Jeg vet ikke. En eller to kilometer.
- Kult. Ikke langt i det hele tatt. - Hold opp, Richard. Det blir verdt det.
Et eventyr. Og bare oss tre.
"Kan du svømme?"
"Jeg kan svømme! Åh, ja! Jeg er fransk og jeg har den pene kjæresten, også! Hah!"
Storartet!
- For faen! - Låst ute, eller?
Mistet nøkkelen?
- Pokker! - Ja, pokker!
Så, vil du ha en øl eller noe?
- Du har det bedre uten henne. - Sammy, hvordan faen skulle du vite det?
Du har aldri truffet henne engang!
Jeg prøver bare å hjelpe fyren gjennom de mørke stundene.
- Det er ikke noe problem. - Hører du, Zeph?
- Det er ikke noe problem. - Bytt det jævla samtaleemnet.
OK. La oss snakke om hvordan du står en time foran speilet hver dag.
Åh, den er bra. Kjenner du denne fyren? Han liker å tørke seg i ræva med løv.
Han tror han er en slags jungelkommando. Det banner jeg på!
- Ja da, ja da. - Faen!
Jeg antar du kjenner historien om the Kentucky fried mouse.
Ja.
Dame tar en bit av et kyllinglår og det viser seg å være en mus. Sant?
Det er en vandrehistorie.
Nettopp. Det skjedde alltid med en venn av en venn av noen andre.
Så?
Jeg tror det går en slik vandrehistorie rundt omkring er for øyeblikket.
Om en strand.
Ja?
Og denne stranden er perfekt, mann.
Den er på en øy, greit?
I skjul fra fra havet.
Nå, tenk deg. Du har ren, hvit sand.
- Krystallklart vann. Palmer. - Ja, med kokosnøtter og greier!
Hei, fortell ham om den beste delen.
Pluss nok dop, Richard,
til å røyke hele dagen, hver dag
- i resten av det jævla livet ditt! - Ja! Bra gress!
Bare noen få mennesker vet akkurat hvor det er, og de holder det helt hemmelig.
Ingen har faktisk noensinne møtt noen av disse menneskene.
Nettopp. Det er en Kentucky fried mouse!
Hvis jeg hadde nøkkelen til et sånt sted,
ville jeg holdt det for meg selv for at ikke hvert eneste rasshøl i Thailand
skulle dukke opp! Bø-bø!
Ja, ja. Så hva synes du om den historien, Richard?
Den er god. Det er en god historie.
Hei, du! Jeg har nøkkelen din!
Jeg vet at det ikke var en del av planen,
men jeg bestemte meg for å legge igjen en kopi av kartet.
Jeg skal ikke påstå at det er det lureste jeg noensinne har gjort.
Jeg sa til meg selv at å spre nyheter er en del av en reisendes natur.
Men hvis jeg var helt ærlig,
var jeg bare som alle andre.
Dritredd for det store ukjente.
Desperat etter å ta en liten bit av hjemme med meg.
- Richard? - Er du klar?
Ja. Jeg kommer.
La oss dra.
Françoise?
Hysj! Étienne blir sint om jeg vekker ham.
Han synes jeg kaster bort tiden, med å ta bilder av himmelen.
- Jeg synes også det. - Ja?
Ta en kikk.
En natt vil jeg få det perfekte bildet.
Hei!
Har du tenkt på at
i rommets evige utstrekning,
finnes det trolig en planet
akkurat som denne,
hvor en annen du fotograferer tilbake ned mot oss.
Jeg mener, i grunnen fotograferer du du deg selv i et parallelt univers.
Utrolig.
Det er uendelig antall verdener der ute.
Hvor alt du vil at skal skje skjer.
Richard, vet du hva?
Dette er akkurat typen pretensiøst tullprat
amerikanere alltid sier til franske jenter slik at de kan ligge med dem.
Gud! Beklager.
Jeg trodde jeg gjorde ganske bra.
Det er bare himmelen. La oss prøve.
Idiot.
Når du blir forelsket i noen,
finner du alltid på en grunn for at dette er den riktige personen for deg.
Det behøver ikke være en god grunn.
Ta bilder av natthimmelen, for eksempel.
På lang sikt er dette typen dum, irriterende vane
som vil forårsake at dere slår opp.
Men i forelskelsens rus,
er dette akkurat det du har lett etter alle disse årene.
- En kilometer. - To.
- Richard? - Jeg vet ikke. Jeg er amerikansk.
- Så? - Vi tenker i miles, ikke kilometer.
OK. Så hvor mange miles tror du det er?
Jeg vet ikke. Men det ser langt ut.
Hvis det er for langt, drukner vi.
Men hvis vi ikke prøver får vi aldri vite det, ikke sant?
Sant.
Så kom igjen!
- Er dere all right? - Ja, vi er OK.
Jeg tror vi er omtrent halvveis.
Åh, faen! Richard!
- Faen! - Hva?
Jeg så en finne!
- Hva? Tuller du? - Nei, nei, nei!
En finne!
En haifinne?
Jeg vet ikke. Bare en finne. Der borte, omtrent 100 meter.
- Vel, var den stor? - Ja.
Hva faen venter du at jeg skal gjøre med det?
- Ingenting! Du bør bare vite om det. - Jeg skulle ønske du hadde latt være!
- OK, beklager. - Det er litt jævla sent nå, er det ikke?
Françoise! Hun er borte!
Åh, herregud!
- Åh, herregud! Hva skjedde? - Hun bare gikk under vann!
Hun ble trukket under!
Françoise!
Françoise! Jeg kan ikke se henne!
Faen, det er hennes pose!
Var det en hai? Så du en hai, Étienne?
Jeg vet ikke!
Faen!
Ikke kødd med meg!
Faen ta dere!
Dere europeere, dere er så morsomme.
Dere har en så lekende humoristisk sans.
Ikke rart komedien deres har erobret verden.
- Hva med Molière? - Hvem?
Åh, dra til helvete!
Kom igjen.
Wow!
Dette er hva jeg kaller masse dop!
Vi går denne veien. OK? Hold kjeft.
Klart, vi skulle ha snudd.
Men jeg ville ikke det.
Ikke nå.
Jeg lovte dem at vi ville komme oss dit.
"Stol på meg, det er paradis."
Hvis vi følger denne ned, skulle den føre oss hele veien.
Kom igjen!
Åh, herregud!
Vel?
- Vel hva? - Hvordan kommer vi oss ned?
Hvordan skal jeg kunne vite det? Må jeg bestemme alt?
- Vi hopper. - Faen! Du ville ha kommandoen!
Jeg tok bare kommandoen fordi du mistet motet, franske gutt!
Ja. Og se hvor du førte oss!
- Vi hopper. - Hvis du ikke er fornøyd, bare ta over.
- All right, sir? - All right, jeg gjør det.
- Der. Vi klatrer ned der. - Vi kan hoppe.
Françoise! Hør nå. Vi skal ikke hoppe!
All right? Så bare hold kjeft! Og når det gjelder å klatre ned der,
så er det et rasshøl-forslag!
- Kaller du meg et rasshøl? - Og det er bare begynnelsen.
- All right, jævel, la oss gjøre det! - Drittjævel!
Françoise!
- Faen! - Françoise!
Kom igjen, karer! Det er OK!
Det er ikke farlig! Kom igjen!
Kast sekkene ned! Kom igjen!
All right. Så vi hopper.
Åh, faen!
Så du det? Fy faen!
Åh, herregud!
Gratulerer!
Tok meg nesten to timer å manne meg opp til å gjøre det.
Men jeg var alene, så dere må ta det med i betraktningen. Skjønner?
Jeg tror det er best dere møter Sal.
Herrejesus! Vi er faen meg her!
Kan dere forstå det?
Ikke gå fra oss!
All right.
Du gjør det bra.
Bråkete kjøkken!
Hvordan går det?
- Hva er det til middag? - Gjett én gang. Fisk.
Jeg vet ikke hva vi ventet oss.
Folk som bodde i en hule,
kanskje til og med noen få karer i telt. Men ingenting som dette.
- Hvordan går det, Keaty? - Ikke røyk dem!
Det var som om vi kom til en tapt verden.
Et helt samfunn av reisende - ikke bare på gjennomreise, men faktisk bosatt her.
Jeg ble plutselig klar over at vi ikke engang var invitert.
- Fyren som tegnet det? - Daffy.
Ja. Han er død.
Hva? Det er ikke sant!
Han skar over håndleddene i et hotell på Khao San Road.
- Du så dette? - Vel, jeg kom etterpå.
Vel, det er triste nyheter.
Han var en av grunnleggerne av samfunnet vårt.
Men han ble deprimert.
Gæren.
Politiet visste ikke hva de skulle gjøre med liket, så de kremerer ham vel.
Tror du han gav kartet til noen andre?
Nei, det tror jeg ikke.
Og du. Har du vist kartet til noen?
Nei.
Bra.
Vi setter pris på hemmeligholdelsen vår.
Hører dere det?
Se på den fyren.
Åh, det er så jævla vakkert, mann!
- Naboer! - Hei! Jeg har oljene dine, mann.
Jeg vil gi deg noe.
Hør etter, alle sammen.
OK. I morgen vil jeg reise mange mil på en sykkel.
Vicki.
Storartet! Veldig bra. Hélène?
Veldig bra!
Veldig bra.
Greit. Det er riktignok altfor lett.
- Åh, vær så snill! - Ja! OK.
Det er mer, vet dere!
- Du vet alltid alt! - Richard!
Ja! Richard!
Vel prestert, mann!
Dette ble vår verden.
Og disse menneskene, vår familie.
Hjemme var bare et sted til vi ikke tenkte på.
Jeg fant meg til rette.
Jeg fant mitt kall.
Jakten på nytelse.
Sal var lederen.
Men det spilte ingen rolle. Jeg mener, det var ingen ideologi eller sånn dritt.
Det var bare et strandsted for mennesker som ikke liker strandsteder.
..og noen av oss bygger. Selv paradis trenger litt forming.
I årevis holdt de dette stedet hemmelig.
De trengte ikke å fortelle noen. De var praktisk talt selvforsynte.
De måtte bare tilbake en gang iblant for å selge litt marijuana og kjøpe ris.
Vi dyrker vår egen, så ingen stjeling fra bøndene på andre siden.
Vet de at dere bor her?
Åh, ja. Men de holder seg på sin side og vi trenger oss ikke inn på deres.
For et par år siden sa de at vi kunne bli, men at ingen flere fikk komme.
- Noe som passer oss ganske bra også. - Så dere var heldige. Veldig heldige.
Det var Keaty, som kun brydde seg om to ting.
Vi takker deg, Herre,
for sivilisasjonens to støttepilarer.
Kristendom og cricket.
Det var svenskene: Christo, Sten og Karl.
Vi liker å fiske.
Og om vinteren liker vi å gå på ski.
Selvfølgelig, i Thailand, ingen skigåing.
Vi venter, OK?
Vi venter til fisken kommer.
Fikk du den?
Faen! Jeg tror det ikke!
Og jeg sa til deg: "Jeg skal skaffe til veie!"
Kutt ut.
Vår faste kokk var Unhygenix.
La oss lage mat!
På grunn av hans besettelse med såpe.
Fisk, fisk, fisk!
Fremdeles lukter jeg fisk!
Det var et utvalg sports- og fritidsaktiviteter for enhver smak.
Étienne er god i fotball.
Jeg kunne gjøre det hvis jeg ville.
- Jeg bare vil ikke. - Hva er det du snakker om?
- Bare konverserer. - Har du en kjæreste?
- Her? - Noe sted.
Nei. Hvorfor?
Bare konverserer.
Høyre arm over gjerdet. Tre baller igjen.Er det noen som enda ikke skjønner?
Den eneste jeg ikke likte var Sals kjæreste, Bugs - snekkeren på øya.
Hei, Richard! Kan du gjøre dette?
Kan du lage noe?
En mann bør ha et talent i hendene.
Da begynner vi, folk!
Overraskelse!
Så hvert samfunn har sine ritualer.
Vel, våre var enkle: sist ankomne tatoverer den neste.
- Det gjør jævla vondt, OK? - Hva sa han?
Andy, bring din nærmere.
Kom igjen, Richard!
Åhhhh, herregud!
Åh, herrejesus!
Det gjorde jævla vondt!
Alt i alt var dette virkelig paradis.
Unntatt én ting.
Begjær er begjær, uansett hvor du går.
Sola vil ikke blekne det, eller tidevannet vaske det bort.
Françoise.
En: hun bare leker med deg.
- Hva er det du snakker om? - To: du snakker ikke fransk.
Tre: han snakker fransk. Faktisk, bedre enn det,
fire: han er fransk.
Fem: han er mye bedre i fotball - unnskyld, soccer - enn du.
Og seks: du er litt rar, Rich.
Noen jenter liker det i en mann, men ikke typen jenter du vil være med.
- Jasså? - Kom igjen, siste kjæresten dumpet deg.
- Det var ikke min feil! - Og syv: se på tomlene dine, mann!
- De er veldefinerte. - Hva betyr det?
Du spiller masse videospill!
Dette er et sterkt tegn på uforenelighet.
Hvorfor får jeg følelsen av at du prøver å fortelle meg noe?
Du har ikke håp - ikke en kyllings sjanse i Thailand.
- Skjønner hva jeg mener? - Takk.
Så, nyt stranden og kutt ut tullballet.
- Tusen takk. - Det var en fornøyelse!
Nei, du kan ikke. Nei!
Nei! Gå vekk!
- Gå vekk! - Det er min seng!
- Jeg kan ta meg av det. - Jeg vil ikke at du skal.
Det tar ikke lang tid.
Nei! Nei, jeg må til fastlandet!
Jeg er syk. Jeg må. Sal!
Hva er dette? Vil du til tannlegen?
- Ja. - Det kommer ikke på tale.
Kom igjen!
Vær modig.
Hvordan går det, Richard?
Bra.
- Er dette OK for deg? - Ja.
Jeg mener, vi har en hemmelighet, sant?
Noen ganger må folk tåle litt smerte for å holde det slik.
Utmerket.
Utmerket holdning.
Ikke noe problem.
Åh, faen!
Bra arbeid!
Døyv smerten, gutt.
Tid for å drikke.
Richard.
Ja?
Vil du bli med meg på stranden?
Klart. Ja.
Er du lykkelig, Richard?
Lykkelig?
Ja.
Ja, er vel det.
Jeg mener, stranden, den er bare perfekt.
Synes du jeg ignorerer deg?
Nei.
Men det gjør jeg.
Det er fordi jeg er med Étienne. Det er vanskelig å tilbringe tid med deg.
Jeg regner ikke med at det er noen spesiell grunn til at du skulle.
- Tilbringe tid med meg, mener jeg. - Selvfølgelig er det det.
Jeg liker deg.
Masse.
Har du fortalt dette til Étienne, eller...
Nei.
Det er vår hemmelighet.
OK.
Se! Der! Planktonet. Reker.
Når de forstyrres, gløder de.
Kom igjen!
Den natten lovte vi oss selv, og vi trodde på,
at ingen noensinne skulle få vite.
- Jeg vil snakke. - Om hva?
Om deg og Françoise.
Hva mener du, meg og Françoise?
Jeg mener, Richard,
- at jeg vil at hun skal være lykkelig. - Ja.
Jeg mener, selvfølgelig.
- Det vil vi alle, sant? - Hold kjeft!
Vær snill å hold den jævla kjeften.
Og hvis lykkelig er med deg,
vil jeg ikke stå i veien for henne.
Étienne, mann...
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Faen ta deg, Richard! Jeg vet!
OK? Jeg vet!
Alle vet!
Problemet er å se fisken.
Med det kraftige regnet og dårlige lyset, er det veldig vanskelig å fange dem.
Det kan vare i dagevis.
Noen ganger blir vi virkelig sultne.
Gi meg det.
Richard!
Kom ut!
Jeg kan ikke høre dere!
Og dere kan ikke høre meg.
- Hai! - Kom!
All right, all right.
All right, all right, all right!
Før jeg starter, er det bare et par ting dere må huske.
Nummer en: du må holde deg rolig.
Greit?
Og nummer to: du må ikke vise frykt.
- Lær det bort, lær det bort. - Fordi haiene...
Haiene, de kan fornemme den frykten.
Like lett som de kan fornemme blod.
Og slik gikk det for meg.
Akkurat som jeg visste det ville.
Akkurat som naturen hadde bestemt.
Kjeven dens på vidt gap.
Rad på rad med disse knivskarpe tennene glimtende under vann som takkete diamanter.
Halefinnen dens feiende frem og tilbake idet den støter frem mot byttet.
Jeg sverger til Gud,
at hele livet mitt passerte i revy.
Virkelig. Jeg hadde ingenting igjen å tilby bortsett fra ren refleks.
Ren refleks og menneskets grunnleggende overlevelsesinstinkt som roper:
"Nei! Jeg vil ikke dø idag!"
l det øyeblikket visste jeg at det var enten haien eller meg.
Haien visste det.
Jeg visste det.
Men jøsses. Herregud!
Det er ingenting personlig, sant? Det er bare slik verden fungerer. Det er natur.
Men hvis jeg husker riktig,
i det siste glimtet i øynene dens,
var det et øyeblikk mellom oss
da den sa: "Hei, Richard, mann."
"Nyt middagen."
Rar ting, det å drepe en hai, er det ikke, Richard?
Det er bare en stor fisk, Bugs.
Bare en stor fisk?
Ja, kanskje! Når den bare er en baby og ikke egentlig har lært å drepe ennå.
Da er det kanskje bare en stor fisk.
Men når den er en stor, hvit, sint mor med smaken av blod på tungen,
da er det en annen historie.
Åh, herregud!
Beklager, Bugs. Er det bare meg?
Eller gjør dette våte været alle så fordømt trøtte?
Kanskje vi kan få din veldig forskjellige og sikkert veldig interessante historie
en annen gang?
Veldig interessant, Keaty!
- God natt, unge elskere. - Hold kjeft!
I en stund var vi uberørbare i vår lykke.
All right! Alle sammen!
Stille!
Vi har en situasjon. Ingen katastrofe. Men som noen av dere kan ha hørt,
har et par sekker med ris blitt forurenset av sopp.
Fordi vi oppbevarer den i det skuret.
- Hvor mange ganger må dette skje? - Ristur!
Som betyr at noen må komme til Ko Pha-Ngan for å kjøpe mer ris.
Ikke meld dere alle frivillig.
Richard.
Blir du med meg til Ko Pha-Ngan?
- Jeg vet ikke. - Jeg blir med deg.
Det er greit, Bugs. Richard blir med.
Gjør jeg?
- Hvem synes Richard bør bli med? - Helt klart.
All right. Da drar jeg til Ko Pha-Ngan med deg.
Så, Richard,
jeg vil ha tannkrem og tannbørste, ok?
Greit.
Nye badebukser og ny hatt.
Richard.
100 aspirin, 100 paracetamol, seks pakker tamponger.
Og fire AA-batterier og 20 kondomer. Gjør det til 40 kondomer.
- Og en flaske vodka. - Seks sjokolader.
Fire bokser tamponger. Assorterte.
Lukt. Det er en del av meg.
Jeg blir en fisk, Richard.
Vanlig såpe for vanlige mennesker er bortkastet tid.
Jeg trenger noe giftig, noe industrielt. OK?
En boks biff i karri. Nam.
Så mange AAA-batterier som du kan finne.
Og en utgave av... The Daily Telegraph.
Det er bare for cricketen, vet du.
- Fyll denne posen med mykt dopapir. - Mykt dopapir?
Sjasmin-te, tigerbalsam, leppepomade, tetre-olje, badeolje,
- En stor boks blekemiddel. - ..hårbalsam, hudbalsam,
- Hva som helst sukkerbasert. - 12 pakker Rizla.
Karve, safran, kanel.
..deodorant og sminkefjerner.
Hva vil du ha?
Når du drar til Ko Pha-Ngan, hold hendene for deg selv
og pikken i buksene.
Åh! Faen!
Jeg hadde sett frem til air condition og kald øl,
men da vi kom til Ko Pha-Ngan
ville jeg bare dra igjen.
På et øyeblikk forsto jeg klarere enn noengang hvorfor vi var så spesielle,
hvorfor vi holdt på hemmeligheten.
Fordi hvis vi ikke gjorde det,
ville det etterhvert ende opp som dette.
Kreftsvulster.
Parasitter.
Spiser opp hele verden.
Et par måneder. Kanskje et år til og med.
Ja, virkelig.
Hva?
Jeg liker det her. Det er annerledes.
Jeg sa, det er annerledes!
Nei, jeg ringer igjen. Jeg lover.
Jeg savner dere også. All right.
All right. Hadet!
Hadet.
Hvordan er det å være tilbake i den virkelige verden?
- Det er ikke som jeg husket det. - Det blir verre hver gang.
Det er Richard! Pokker!
Gud! Hvordan går det, mann?
Sammy, kom hit, mann!
- Ricardo! Hva skjer, bror? - Jenter, nå kan dere møte mannen!
Mannen med kartet.
De blir med oss, bror.
Synd det er så lenge siden, men du vet...
Hør her, karer, jeg tok feil.
Hva er det du snakker om, mann?
Nei, hør på meg. Det er ingen strand.
- Jeg kan ikke tro vi møttes, kamerat! - Ingen strand?
Ja. Nei, alvorlig talt, den kart-greia? Det var falskt.
- Det var som du sa: en historie. - Sikkert.
Nei! Det er en myte. Eksisterer ikke.
- Kom igjen. - Kartet var falskt. Forstått?
Du ville ikke holde noe tilbake for oss, ville du? La meg gjette. Det er et paradis!
Hva er det du snakker om? Hei, Zeph.
- Jeg tror han bare prøver å... - Jeg ber dere glemme det, greit, rasshøl?
Det er siste gang jeg kjøper deg en øl.
Så du fortalte dem hvor du skulle?
Ja.
Og de så kartet?
- Har de en kopi? - Nei.
OK.
Vel, vi kan slappe av litt.
Jeg tviler på at de har det som trengs for å komme seg dit uansett. Men Richard,
Jeg tror ikke vi bør fortelle noen.
OK? Jeg tror vi bør holde det mellom oss.
Takk.
Ingen årsak.
Vel, jeg skal gå og spille et par runder biljard med Sumet.
Sumet! Biljard?
Så hvorfor går ikke du og varmer sengen?
Kom igjen!
Sal?
Jeg har bare et spørsmål.
Det var veldig bra.
Nei. Det er ikke det.
Det er om Bugs.
OK.
Slik er det.
Bugs er kjæresten min.
Min partner. OK?
Og du er en jeg nettopp hadde sex med.
- All right? - Det er greit.
- Det er helt greit. - Bra.
Få deg litt søvn. Det kan være jeg vil ha sex igjen før vi spiser frokost.
Det var en avtale.
Hun ville ikke fortelle noen om kartet.
Jeg hadde betalt for tausheten hennes og køpt billetten min tilbake.
Men jeg ville ikke engang tenke på den virkelige prisen.
All right, Rich, vi er klare!
- Har du det, Keaty? - Ja! Ikke noe problem!
- Richard! - Problem løst. Her er blekemiddelet.
Vi har sminkefjerneren. Jeg har to av dem.
- Ekstra! Ekstra! - Åh, Richard, mann, jeg elsker deg!
Mann, dette kommer til å vare...
Åh, storartet! Du er vidunderlig.
- Fikk du batteriene? - Her.
Ja!
Sten, det er til deg. Christo...
Hei, Ricardo!
En boks biff i karri?
Et engangskamera.
Ikke så bra som det du forlot, men hva søren?
Nei, spiller ingen rolle. Jeg liker det.
Hva er galt?
- Hvordan var det? - Risturen? Fint.
Ikke noe problem.
Jeg mener, å være med Sal.
Fint. Jeg mener vi gikk bra overens.
Noen sier hun er tiltrukket av deg.
Faen! Jeg merket virkelig ikke det.
- Ingenting skjedde? - Nei! Selvfølgelig ikke!
Lover du?
Jeg var så glad for å være tilbake
at jeg klarte ikke tanken på å ødelegge.
Ja.
Ja, jeg lover.
Jeg savnet deg.
OK, kom igjen, alle sammen! Kom igjen!
Kom igjen er dere snille.
Alle sammen. Tett sammen.
Vær så snill!
OK, tett sammen.
OK. Litt tilbake.
Så, en, to, tre!
Så jeg startet der jeg slapp.
Det var nesten som om turen til Ko Pha-Ngan aldri skjedde.
Nesten.
Det skal gå bra!
Hai!
Hold kjeft! Han er faen ikke død!
Beinet mitt!
Vi kan ta deg til sykehus, all right? Vi kan gjøre det.
Men når du er der, må du ikke fortelle noen hvor dette skjedde.
Vi må holde hemmeligheten vår.
Hva er det han sier?
Han sier vi må skaffe hjelp til ham her. Han vil ikke gå nær vannet.
Jeg forstår det, men vi kan ikke bringe noen hit. Vi kan ikke gjøre det.
- Hent hjelp! Dere må hente hjelp! - Vi kan ikke, Christo!
Du må dra. Eller du kan bli her og ta sjansen.
Noen som er uenig?
Hva er det han sier?
Han vil vite hva som har skjedd med vennen.
Vi er samlet her i dag for å vise Sten en siste ære.
Måtte Gud ta imot din sjel.
Og du vil for alltid hvile i fred, kamerat.
Vi vil savne deg.
Jag älskar dig fra Christo og meg.
Riposati in pace fra Lorenzo.
Etter begravelsen prøvde alle å vende tilbake til normalt.
Men det virket bare ikke riktig.
Det ble klart at problemet var Christo.
Hold kjeft!
Du skjønner, ved et haiangrep, eller en annen større tragedie, regner jeg med,
er det viktige å bli spist og dø,
i hvilket tilfelle det er en begravelse og noen holder en tale
og alle sier for en bra fyr du var.
Eller bli bedre,
i hvilket tilfelle alle kan glemme det.
- Jeg klarer ikke dette. - Christo, vær så snill!
Storartet stemning.
Bli bedre eller dø.
Det er den ventingen imellom som virkelig irriterer folk.
Hør på meg. Dere kan ikke gjøre dette.
Dette er forkastelig!
- Ta ham tilbake! - OK, akkurat her.
Faens dyr!
Hvorfor gjør dere dette? Fortell meg!
Hvordan kan dere gjøre dette?
Richard!
Faens jævler!
Jævler!
Det ville vært mye lettere å fordømme vår oppførsel om den ikke var så effektiv.
Men ute av syn var virkelig ute av sinn.
Vi følte oss mye bedre da han var borte.
På stranden er det lett å vende ryggen til,
men ikke alltid så lett å glemme.
Betal dem i dollars, ligg med døtrene, og gjør det om til Eventyrland, Richard!
Richard. Bli med meg.
Er det, eller er det ikke,
et kart hun holder?
Og lagde du, eller lagde du ikke,
den kopien?
Vet du, lyvingen bryr meg ikke.
Men det kartet er trøbbel!
De bøndene, vet du? Du husker, de mennene med skytevåpen?
De sa til oss, de fortalte oss: "Ingen flere folk."
Og nå ser det ut som om vi deler ut jævla turistbrosjyrer!
Sal. Jeg mener...
Vi kunne forklare, ikke sant? Jeg mener, vi kunne si at det var Daffy.
Vi kunne forklare?
Jeg vil ha deg her oppe hver dag inntil disse folkene kommer.
- Her? - Ja, her.
Jeg vil at du skal få tilbake kartet. Uansett hva som skjer, få tilbake kartet.
Vent! Sal!
- Sal, de kan være der i ukesvis! - Det stemmer.
- Og du vil være her og vente på dem. - Hva er jeg ment å gjøre når de kommer?
Få tak i kartet!
Du tegnet det! Du leverte det! Nå tar du det tilbake og stanser dem!
Sal!
Skal du fortelle dem hva annet jeg gjorde?
Dette var virkelig et problem.
Jeg ville ikke at disse folkene skulle komme noe mer enn Sal gjorde.
Men hva ventet hun at jeg skulle gjøre?
Jage dem vekk? True dem? Jeg mener, med hva?
Når disse folkene endelig kom hit, hadde jeg trolig sultet ihjel.
- Sal, er det deg? Få det lyset vekk... - Du er et svin!
Pokker! Hva faen var det for? Det er ingenting jeg kan gjøre!
- Jeg må bli her oppe! - Ikke det, OK?
- Hva er det da? - Du og Sal i Ko Pha-Ngan.
Åh, det.
Ja, det! Hun har fortalt alle!
Og jeg er den siste som får vite det!
lhvertfall tror hun på ærlighet. Ikke som deg.
Françoise...
Hva kan jeg si?
Ingenting. Det er ingenting du kan si.
Takk.
Takk for at du gjør livet helt perfekt!
Supert.
For...
..pokker!
Faen!
Du er en idiot!
Selv om jeg visste det ville skje, var jeg knust.
Og jeg regner med at jeg fortjente det.
Jeg kunne ha gitt henne alle unnskyldningene hun måtte ønske,
men det ville ikke ha forandret noe.
Storartet. Storartet.
Jeg trodde først jeg skulle dø her oppe,
at hele min verden skulle ende.
Men det gjorde den ikke.
Faktisk, ganske snart fant jeg ut at jeg hadde mange andre ting å ta meg til.
Og før jeg visste ord av det,
oppdaget jeg at kjærlighet, som sorg,
har en tendens til å blekne
og bli erstattet av noe mer spennende.
Og livet oppe på høyden viste seg å være en stor forbedring.
Her oppe kunne jeg gjøre hva jeg ville.
Ingen fiskeplikt, ingen gartnerdrit, ikke noe mas fra Bugs, Étienne eller Françoise.
Jeg kjørte mitt eget løp nå.
Jeg hadde ingen grunn til å dra tilbake.
SPILLET ER OVER PRØV IGJEN?
OK, så jeg bare vimset omkring.
Men jo lenger jeg var borte fra samfunnet, desto mindre savnet jeg dem.
Og jeg fant nye medspillere.
Selv om de ikke visste det ennå.
Denne skogen var mitt territorium.
Ta tilbake kartet, mitt oppdrag.
Og disse,
mine forsvarere.
Jeg var den eneste med oversikt
over hvordan alt passet sammen.
Øya.
Meg.
De.
Inntrengerne.
Alle knyttet sammen.
Og alle spiller det samme spillet.
Og i sentrum av det hele,
En mann.
Daffy.
Inn!
Ta en kikk, Richard!
Viruser, Richard!
Kreftsvulster!
De store, fete Charlie'ene som spiser opp hele verden! Der ute!
Nede på stranden! Nede på gaten!
Betal dem i dollars og ligg med døtrene!
Det starter med fire!
Fire! Men de formerer seg! Formerer seg!
Det er på tide å stoppe dem!
År null, gutt!
År null!
Er du med meg eller mot meg?
Jeg er med deg hele veien, Daffy!
Richard?
Hvor har du vært, mann?
Hva gjør du, sittende her i mørket?
Forbedrer nattsynet mitt.
Hvorfor, kamerat?
Vet du hvem jeg tenker mye på?
Jeg har ingen anelse.
Daffy.
Daffy?
Jeg beundrer ham.
Du kjente ham nesten ikke.
Sant.
Men han hadde en viss stil.
Kom hit!
Kom hit for faen!
Ja! De snakker om deg.
- Du klager, det er alt. - Jeg klager ikke.
- Jeg må finne ut hva problemet hans er. - Tror du jeg liker fyren?
- Hva gjør han hele dagen? - Han jobber ikke i hagen.
Men han stjeler maten vår. Jeg er sikker.
Hører du hva de sier?
Dovne, snyltende, unyttige pikk!
Nå, ta deg for faens sammen.
Du kan ikke løpe rundt i mørket og ikke snakke med noen.
Hva tror du at du driver med, mann? Hva har skjedd med deg?
Du var OK for bare et par uker siden.
Og nå, hva faen er det som skjer?
Se på deg!
Og du snakker om Daffy?
Daffy var en gærning, greit? Det rablet for ham. Han er borte!
Richard!
Hører du hva jeg sier til deg?
Ikke bli sprø slik som ham. Forstår du?
Ikke gå dit! Bli her hos oss. Kom tilbake, Rich!
Disse er gode mennesker. De snakker om deg fordi du er forskrudd!
Ikke gjør dette, mann.
..for mye sansning.
..kom ut av kontroll.
Og nå ser det ut som vi deler ut jævla turistbrosjyrer!
Sopp, Richard?
Nei, takk, Daffy.
Jeg trenger ikke hjelp til å se skriften på veggen.
- Jeg er glad for å høre det, Richard. - Må holde hodet mitt klart.
- Kommer nærmere. En av dagene nå. - År null?
Det er bra innstilling, gutt.
Vet du noe?
Du ledet veien, Daffy.
Du viste meg sannheten.
Men det spiller ingen rolle hva jeg mener lenger. Det er opp til deg nå.
Jeg skal ikke svikte deg.
Hei, Richard.
Ikke for å fornærme men...
..du er ødelagt i hodet, mann.
Det var hyggelig å kjenne deg, Daffy.
Vi er på patruljetjeneste i Deltaet. Finn og ødelegg.
Vi får ikke kontakt.
- Denne løytnanten, han sier til meg... - Gå ut der og avled dem!
- Det vil aldri skje, sir. - Nekter du en ordre, sønn?
- Det ser slik ut, sir. - "Det ser slik ut, sir"?
Da bare eksploderte M-16en min, mann.
Den bare eksploderte!
La oss dra!
Kom tilbake, Sam!
Det er ingen annen forklaring! Vi er i dophimmelen!
..morgenen, røyker to rever om kvelden.
Jeg røyker to rever om ettermiddagen og da føler jeg meg bra...
- Hei. - Åh, faen!
Vi er amerikanere.
Turister.
- Amerikanske. - Vi hadde et kart.
Og vi kom hit,
men vi tok feil. Vi beklager. Vi skal dra nå.
- Kom igjen - Vi drar nå.
- Vi vil bare dra. - Gi dem noe.
Gi dem noen penger.
Se! Jeg har amerikanske dollar.
Vil dere ha amerikanske dol...penger?
Her.
Du kan få dem!
Jeg har klokken min. Den spiller en låt.
Dette er vårt sjette år!
Jeg vil se fremover.
For jeg ser at foruten problemer vi kan ha...
Greit?
..foruten problemer vi kan ha,
at vi har så mye her til å inspirere oss.
Og jeg snakker ikke bare om øya.
Jeg snakker om dere.
Dere får dette stedet til å fungere.
Og det gjør det.
Jeg forsøkte å huske personen jeg var. Men jeg kunne bare ikke.
For øya!
For dere!
Og så lenge jeg ble her,...
For fremtiden!
..ville jeg aldri finne ham igjen.
Bli med meg! Jeg må snakke med deg! Hør! Jeg må snakke med deg!
Stopp!
Hør!
Jeg må snakke med deg! Stopp! Françoise, hør! Jeg må snakke med deg.
For pokker! Hold opp! Stopp det!
Hold opp! Stopp!
Jeg skal ikke skade deg! All right?
Det er bare meg - Richard.
Husker?
Fyren som ikke kan spille fotball?
Fyren uten kjæreste?
Jeg husker.
Jeg har bare vært borte en stund.
Det er alt.
Hør! Jeg har ødelagt alt! Fire mennesker er døde. Jeg vet ikke hva de vil gjøre!
Men vi må dra nå! Det er riktig! Bare oss tre.
- Akkurat som før. - Richard,
jeg kan ikke forlate ham.
- Da tar vi ham med oss. - Men se på ham.
Se på ham. Vi kan ikke flytte ham.
Det er koldbrann.
Det sprer seg.
Han kommer til å dø.
Vent på meg ved båten.
Christo hadde lidd fordi vi ikke ville la noe ødelegge moroa.
På det perfekte strandstedet
har ingenting lov til å avbryte jakten på nytelse.
Ikke engang å dø.
Tror dere jeg vil skade dere?
Jeg er bare en bonde.
Forstår?
Jeg arbeider.
Jeg sender pengene til min familie.
Hvis for mange kommer til denne øya,
er det problemer for meg!
Jeg kan ikke arbeide,
jeg kan ikke sende pengene og familien min får ikke mat!
Jeg sa ingen flere folk.
Men flere folk kommer.
Og du...
du gav dem kartet!
Nå drar dere alle hjem.
Glem denne øya. Glem Thailand!
- Forstått? - Ja.
- Dere forstår? - Ja.
Nei.
Hva?
Nei.
Vi drar ikke.
Dette er vårt hjem, også.
Dette er vårt hus!
Vi bygget det med våre egne hender! Og vi drar ikke!
Kom igjen. Sal.
Jeg tror du gjør en stor tabbe her.
Virkelig.
- Hvis han sier at vi bør dra - Richard, hold kjeft!
Alt dette er din feil uansett.
Hvem kopierte kartet, Richard?
Du er en flink gutt.
Den som sniker seg rundt!
- Nei, la ham gå! - Stjeler fra oss! Leker med våpnene våre!
Og du bringer folk hit!
Hvis du vil bli.
Hvis du vil bli!
Sal!
Faen! Sal, nei!
Sal, hør her.
Ikke vær gal, OK?
Ikke vær gal, Sal. Legg ned våpnet.
Du sviktet oss, Richard. Du bragte oss problemer.
- Du kan ikke, Sal! For faen! - Nei, få henne til å stoppe!
- Noen hjelp! Keaty! Noen hjelp meg! - Slipp! Gå ut!
Hjelp meg!
Faens jævler!
- Nei! Bugs! - Kom igjen, Sal! Gjør det, Sal!
Du kan ikke gjøre det. Du kan ikke, Sal.
- Hold kjeft! - For hvis du trekker i avtrekkeren...
- Hvis du trekker, er alt over! - Kom igjen.
For denne gangen er det ikke Christo som råtner ute i skogen hvor ingen kunne se!
Det er ikke som de fire menneskene jeg så ble drept i dag!
Denne gangen
må alle se på, Sal.
Alle må se hva det koster å holde vårt lille "paradis" en hemmelighet.
- Kom igjen, alle sammen! Se! - Hold kjeft!
Alle sammen se på at Sal gjør dette! Kom igjen, Sal, gjør det.
Kom igjen, gjør det! Ja!
La dem se blodet denne gangen, hæ? La oss se om de kan ta det.
Herregud!
De kan ta det.
Nei!
Hold fast i meg.
Spillet er over.
Men hun ville aldri dra.
Hun trodde for mye på alt sammen til noensinne å forandre seg.
Så det er akkurat hvor vi forlot henne.
Når det gjelder resten av oss,
tok vi med oss våre synder og dro hvor enn det var vi kalte hjemme,
for å plukke opp bitene av hva enn som ventet.
Selvfølgelig kan du aldri glemme hva du har gjort.
Men vi tilpasser oss.
Vi holder det gående.
Medlemsnavn: Richard
- Skal det være noe? - Nei, takk.
Og jeg?
Jeg tror fortsatt på paradis.
Men nå vet jeg i det minste at det ikke ikke er et sted du kan lete etter.
For det er ikke hvor du drar,
det er hvordan du føler deg i et øyeblikk i livet når du er en del av noe.
STRANDLIV
Og hvis du finner det øyeblikket,
varer det for alltid.
PARALLELT UNIVERS
Klem, Françoise